I TIDLIGERE AFSNIT:
Jeg bad til guderne om at blive fri og mine bønner blev hørt.
Gengæld tjenesten ved at holde dig langt væk fra mig.
Spartacus løslader fangerne fra Sinuessa.
Du hjalp din mands morder for at redde dig selv.
Din far elsker dig, Tiberius.
Han tog noget fra mig. Jeg skal have noget til gengæld.
Jeg ønskede dig en bedre skæbne.
Vi er forrådt!
Åbn porten og genindtag byen!
- Din forræder! - Jeg er romer.
KRIGSBYTTE
Sagde jeg ikke, at I burde flygte?
Vi må holde porten!
Angrib!
De er for mange!
Træk jer tilbage!
Velkommen til Sinuessa.
Hvor kom de fra?
Vi har mistet porten, vi er blevet forrådt.
Hvordan kunne jeg stole på Heracleo?
Heracleo? Det var Lyciscus, der forrådte os.
Han er romer.
- Derfor hjalp han kilikierne. - Bedrog de også os?
- Hvor er Nasir? - Med Lugo for at advare de andre.
- Alle skal til kløften. - Skal vi flygte?
- Jeg vil have, vi overlever. - Så må vi slås!
Crassus har overtaget, vi er ikke parat.
Vi når ikke alle igennem den nordlige port.
Jeg afleder deres opmærksomhed og vinder lidt tid til jer.
- Hvordan? - Aner det ikke.
- Nej, jeg afleder romerne. - Det er ikke en anmodning!
Det er en katastrofe, hvis du falder, jeg betyder ikke noget.
Du betyder noget for mig.
Gannicus.
Gå! Jeg finder jer.
Vi skal vente, så længe vi kan, broder.
Din galning.
- Du må ikke dø. - Du heller ikke. Gå med dem nu.
Min død betyder endnu mindre end din.
Følg mig, det her skal ikke være vores sidste nat.
- Er du vanvittig? Castus hjælper os! - Han hjælper kun romerne!
Jeg ved ikke, hvad du mener, da jeg vågnede, var alle væk.
- Han var ikke delagtig i det her! - Der kommer flere, vi må af sted!
Rør et våben, så dør du. Mod kløften, nu!
- Ikke nogen god plan. - Har du en bedre nu?
- Gannicus? - Ved Jupiter!
- Hvorfor er du stadig i byen? - Jeg nåede ikke at tage af sted.
Gannicus.
Hold op med at græde! Hold dig tæt på mig og giv ikke en lyd fra dig
- De sætter ild til byen. - Tre centurier må slukke ...
Kald dem tilbage og fortsæt som planlagt.
Spartacus gør aske af vores sejr, og du kalder folkene tilbage?
Jeg har en plan og vil ikke lade mig distrahere.
Mod nordporten.
Hold tempoet, stop ikke op!
- Skynd jer! - Fart på!
Donar!
Hvis jeg skal dø, er jeg glad for at dele mit sidste øjeblik med dig.
Mange er blevet dræbt i nat.
Du skal ikke blive en af dem.
- Fart på! - Spartacus!
Castus, din forræder!
- Han vidste intet. - Siger han selv.
Ingen tid til at skændes! Tag ham med gennem porten.
De, der kan slås, går helt tilbage! Skynd jer, og vend ikke om!
Gå ud gennem porten!
Vent!
Angrib!
Vi må forsegle porten!
- Crixus! - Gå!
- Manden, du søger. - Spartacus!
Tag ham!
- Også guderne hjælper ham! - De forsinker kun det uundgåelige.
Kom her med en rambuk, og bevogt døren.
- Forfølger vi dem ikke? - Senere. Søg efter overlevende.
Vi skal berøve dem deres sidste åndedrag.
Til helvede med din lille fugl, romerfisse.
Søg overalt.
Lad mændene hvile og spise, i morgen går vi mod kløften.
Skal følgelejren og de befriede romere føres ind i byen?
Kun soldater tillades i byen, alle andre skal henrettes.
Rebellerne skal ikke kunne gemme sig i en folkemasse.
Med nogle få undtagelser.
Sørg for, at disse personer føres hertil.
Du er dit gamle jeg, Cæsar. Et velkomment syn.
Jeg lovpriste ham, der så let smeltede ind blandt de fjendtlige.
Det var Crassus, der smedede den listige plan.
Jeg fortryder min tvivl.
Senatet skal nok glædes over nyheden.
Bliv og fejr sejren med henrettelser.
Du får et af byens fineste huse at hvile i, indtil tiden er inde.
En uventet, men meget værdsat invitationen.
Pyntesyge lille skid.
Jeg er enig. Men senatet lytter til ham.
Han skal få mere at fortælle om vores sejr, når han vender tilbage til Rom.
Du taler atter om sejr. Jeg ser ingen.
Spartacus lever, og han har mange mænd tilbage.
Kløften er ikke til at krydse.
Det var vel tåben Glaber, der påstod det.
Tror du, jeg er en tåbe?
Du smeder rænker ...
- Og slår knude på fjenden. - Hvilke lovord.
Tænk ikke mere på bekymringer.
Oprørerne har lidt et nederlag. Rette mand skal hædres i festlighederne.
Gid thrakierens hoved på en pæl måtte bevidne festlighederne.
Vær tålmodig. Det har ført os så langt.
Tålmod skal snart besejre Spartacus -
- og alle, der følger i hans fordømte skygge.
Der er ingen her.
- Går de? - Der er tusindvis af dem.
De talte om sejr. Vi har mistet mange mænd.
Men de har ikke taget Spartacus.
Han er svær at dræbe. Jeg har prøvet det selv.
Guderne står ham bi og velsigner os.
De pisser på os, og du ser det som svalende regnvejr.
Vi lever, for de leder din hånd.
Det skal nok redde os i denne mørke time.
Gid jeg troede det samme.
Det her har du gjort før.
Min dominus sårede sine slaver. Jeg tog mig af deres sår.
Hvem tog sig af dine?
- Diotimus viste venlighed. - Jaså?
- Han var som en bror for mig. - Jeg siger undskyld.
Du dræbte manden, der tog hans liv.
Manden, der tog mit et lille stykke ad gangen.
- Gid det havde gjort en forskel. - Det har gjort hele forskellen.
Stands! Befri hende.
Denne kvinde er ikke slave.
Kender jeg dig?
Du har set en fordrejet refleksion af mig.
Jeg infiltrerede rebellerne, jeg havde skæg på kinderne.
Du stod med Crixus, da de slagtede mit folk.
En gerning, jeg fortryder, men den var nødvendig.
Jeg kunne ikke risikere opdagelse.
Man gør, hvad man er nødt til for at overleve.
En byrde, jeg kender til.
Crassus vil tale med dig. Du skal få lov at spise og bade i rosenvand.
Kom.
Det var ikke meningen at skræmme dig.
Mine nerver er i oprør.
Vær ikke urolig mere. Byen er vores, og jeg er uskadt.
En stor sejr.
Jeg vil have, du fejrer den med mig.
Skal jeg blive her med dig?
- Glæder det dig? - Mere end jeg kan sige.
Der er ingen grund til at græde på sådan en dag.
Det er glædestårer over at blive befriet fra lejren.
Var det blevet så ubehageligt der?
Uudholdeligt.
Fejlen er min.
Jeg lagde en tung byrde på Kore.
Hun hørte mig udtrykke min sorg over Sabinus' skæbne.
Og min delagtighed i det.
- En mand gør det, han skal. - Som alle soldater.
Kore var en stor trøst.
Men min sorg har presset hende.
Jeg håber, du ikke er for svag til at bære den byrde?
Jeg er ikke soldat.
Men selv jeg skal gøre det, jeg er nødt til.
Det er jeg taknemlig for.
- Find vin og mad. - Ja, dominus.
Krigen har forandret hende.
Det er hun ikke ene om.
Jeg er blevet hårdere af læren, den har lært mig.
Jeg troede, decimering ville gøre dig gal.
I stedet genopstår du som Føniks med målbevidst glød i øjnene.
Snart skal du genindtage positionen som mit ord og min vilje.
Snart? Du kaldte mig ikke herud for at genindsætte mig?
Du skal præsentere henrettelserne for mændene.
Det vil forhøje dit ry i deres øjne -
- og bane vejen for dig til at tage kommandoen.
Et privilegium. Mulighed for at hylde dig og din sejr.
Du misforstår. Du skal hylde Cæsar som sejrherre.
Vi kan ikke lide hinanden. Der må være noget andet ...
En klog mand gør sin rival til en allieret.
Cæsar er velsignet med sit navn og skal en dag overstråle solen.
Bliv ven med ham, og sol dig i glansen.
Han skal få al den respekt, han fortjener.
Mange drenge drager i krig, men kun mænd kommer levende ud af den.
Det glæder mig at se dig blive en.
Jeg er, hvad du har gjort mig til.
Der kommer flere soldater. De søger efter skadedyr.
- Vil de ikke finde os? - Jo.
Kan vi ikke gøre noget?
Vi kan kun gøre én ting. Bede.
Tag dit liv, hvis du ser andre end mig.
Det bliver en bedre ende, end hvad de gør ved dig.
Rebel!
Jeg har ham!
Jeg er ved at tro på dine guder. Lad os se, hvor langt de tager os.
Falernian. Det husker jeg, du har smag for.
- Det er til din far. - Som så meget andet.
Imperatoren har meget, der tynger ham.
At lægge sten på byrden åbner kun gamle sår.
Betyder alle de år, jeg har taget mig af dig, intet?
De har været mig til stor trøst.
Det ville smerte mig at se dig smidt ud.
Eller blive grusomt straffet, hvis han finder ud af -
- at du så villigt gav dig selv for at lindre min smerte.
Hvis du siger et forkert ord, så følger kun lidelse.
Uddelt af imperatoren. Ikke af mig.
Og jeg vil ikke være så blid næste gang.
Hvilken åbenbaring. Lige så smuk som min elskede mage.
Det er som en drøm at blive genoprejst sådan.
Kom. Crassus venter på dig.
Hun er i stand, som beordret.
Sidst jeg så dig, var du udslidt og hærget af krigen.
- Nu er du lige så smuk som Venus. - Tak for alt, hvad du har gjort.
Jeg går, hvis jeg ikke behøves mere.
Hvil inden festlighederne. Velfortjente gaver venter.
- Skal I fejre? - Vores sejr over oprørernes konge.
Jeg føler mig desværre ikke stærk nok.
Jeg havde ikke tænkt mig, at du skulle være til stede.
Det er et under, at du lever, takket være Spartacus, stemmer det?
Jeg talte med ham udelukkende for at redde mit folk.
Jeg finder intet galt i det.
Hele Rom har hørt om legenden.
Jeg vil høre sandheden om manden.
Jeg kendte ham kun som fangevogter.
Der er ingen fælde.
Jeg vil have en bedømmelse af en værdig modstander.
En, jeg snart skal møde i kamp.
Spartacus ligner ...
... ikke det uhyre, man skulle tro.
Og i stedet for horn og kløer?
Et såret hjerte, der vil balancere vægtskålen.
Jeg kender hans hustru, og at han vil hævne hendes død.
Han er ikke blodtørstig, selv om han engang var det.
Nu kæmper han kun for det, han anser for retfærdigt.
Intet er farligere.
Han kan ikke holde op, selv om han skulle ønske det.
Så er han og jeg ens.
Begge opfatter sig selv som helt og den anden som skurk.
Historien afgør, hvem der tager fejl.
Til den dag skal vi spille vore roller på skæbnens scene.
Som vi alle skal gøre.
Byen er din, mægtige Crassus. Jeg vil have min belønning -
- for min hjælp til at føre den tilbage i romerske hænder.
- Har du en aftale med det svin? - En dyrekøbt sådan.
Store rigdomme føres om bord på dit skib.
Forsvind, ellers kan I se næste solopgang i livet efter dette.
Jeg sejler gladelig herfra med alt det, jeg er blevet lovet.
- Jeg er en romer. - Som hjalp fjenden.
- Du kan ikke gøre det. - Det har jeg allerede gjort.
Det er sjældent med en mand, som holder sit ord.
Bliv længere end aftalt time, så får du se.
Må guderne give dig alt, hvad du fortjener, mægtige Crassus.
Som de har givet Heracleo.
Kom, min elskede.
Der er meget uden for murene, som du skal se.
Du ville tale med mig?
Tiberius. Det var godt, du er kommet dig fra din ulykke.
- Kom, drik vin ... - Jeg har ikke megen tid.
Jeg forbereder fest til ære for dig.
Det takker jeg for.
Ønsker du noget specielt? Honningvin? Gennemstegt vildsvin?
Østers fra Poseidons have?
Jeg vil bare hædre dig med en gave.
Dette er Canthara, født øst for Nilen. Men døm hende ikke for det.
- De må ikke være inde i byen. - Din fars gave, som jeg vil dele.
Har han befalet dig det, som han har befalet mig at hædre dig?
Vend tilbage til den, der er villig.
Drengen foretrækker strid fremfor kusse.
Jeg foretrækker sandhed. Imperatoren vil se os sammen.
Vi står for langt fra hinanden.
Som et menneskeligt væsen fra en gud.
Et angreb af nogle få oprørsstyrker med støtte fra en hel centurie ...
... tabte sværdet og flygtede.
Den anden trådte ind i uhyrets kæber uden våben -
- og styrtede en hel by med blot en sølvtunge.
Mind mig igen om, hvem af dem er du?
En dag vil jeg få min titel.
- Så skal du få ... - Jeg har opholdt dig for længe ...
... fra din chance for at fortjene lidt respekt fra os soldater.
Og, Tiberius ...
Østers.
Der er for mange folk på gaden, og vi kan ses, hvis vi går på tagene.
- Gannicus. - Halt.
- Forræderen er i live. - Jeg har imperatorens beskyttelse.
Dit skib er den anden vej.
Jeg vil give min gave noget fint, inden vi kaster os ud mod havet.
Lad dem passere.
Du ser mig som et uhyre, men er jeg ikke en bedre skæbne?
Din mand er død, hvad slags liv ville du få blandt romerne?
Du er en kvinde, ikke bedre end en slave for dem.
Jeg tilbyder dig et bedre liv.
Jeg ville aldrig sælge dig, som Crassus gjorde.
Eller låse dig inde i et bur og sende dig rundt -
- som mine mænd ønsker det.
Nej, du skal stå ved min side som havets dronning.
Min største skat.
Og alle, vi møder, skal vide, at du er min.
Heracleo, nej! Nej!
Undskyld smerten, jeg volder dig.
- Nu er det værste overstået. - Næppe.
- Jeg er glad for at se dig i live. - Mange af mine brødre er døde.
Nødvendighed krævede det, men det tyngede mig svært.
Jeg kunne lide Spartacus og hans mænd. De fleste af dem.
Men jeg måtte vælge mellem rigdom eller en skånselsløs død.
For mig var det ikke noget valg.
Jeg ved, hvad du tænker.
Vi er bare snavsede kilikiere, ikke en match mod en gud som dig.
Måske er det sandt, min ven.
Måske finder mit sværd din kvindes hals, inden jeg falder.
Det er, hvad der kan ske.
Hun er ikke min kvinde.
Sibyl!
Så du kerer dig om den lille? Synd, du har dræbt hende.
Er du skadet? Vi må væk, før de finder os.
- Laeta så? - Hvad er der med hende?
Vi kan ikke forlade hende.
Hun er romer, hun vil ikke have os med at gøre.
Jeg er bare en slave.
Som du engang var.
Du er god til at motivere dine mænd, som en sand leder bør være.
- Lad ikke senatet høre dig sige det. - Så kan de flå dig i småstykker.
Du vil få deres taknemmelighed for sejren over Spartacus -
- og for at have genvundet byen til dens borgere.
- Hent en ny! - Vi er kun lige begyndt.
Undskyld, det passer ikke.
- Borgerne blev dræbt af oprørerne. - Ikke alle.
Alle værd at nævne.
- Og ædilens kone? - Hun kommer aldrig tilbage.
Gør du selv fordring på hele byen?
En viis mand slås ikke kun for æren.
Senatet sluger ikke en sådan griskhed.
Grisk er, hvad misundelige kalder den ambitiøse.
De vil lære at acceptere det og lade os have vores krigsbytte.
Jeg deler gerne.
Måske villaen, du bor i nu og en del af havneskatten?
Hvis senatet kan overbevises om, at vi fortjener vores krav.
Vi har gjort det umulige. Vi burde blive belønnet for det.
En sidste blodofring for Gaius Julius Cæsar.
Cæsar! Cæsar! Cæsar!
Romerske kujoner!
I skider ned af benet af frygt for at møde mig med et sværd!
Hvad havde du gjort, hvis muligheden gav sig, vildmand?
Et sådant skuespil værdsættes, men Spartacus' fald endnu mere.
Festen er snart til ende, oprørernes konge ligeså.
Imperator, ærede gæster.
Vi hylder i dag en mand, der står højt over os alle.
Han besidder så meget held -
- at han må være velsignet af guderne.
Som traditionen byder -
- symboliserer det sidste offer topmålet af sejr.
Skal vi lade Cæsar uddele det dræbende hug ...
... med et sværd af stål ...
... i en krig, han gik ind i med blot en sølvtunge?
Cæsar! Cæsar! Cæsar!
- Cæsar! Cæsar! Cæsar! - Rejs dig op!
- Du vælger dine ord med omhu. - Som alle i min position må.
Han skal ikke dø for at hædre Cæsar.
Heller ikke for den mægtige Crassus.
Han skal dø for Roms hæder!
For Rom! For Rom!
Dræb ham!
Det er gudernes vilje, at den vilde er fri af sine lænker.
Så kan jeg vise mig værdig den hyldest, jeg har fået af imperatoren.
Og hans dreng.
Lad os se, hvilken udfordring jeres oprør tilbyder.
- Fejrer de? - De henretter jeres slags.
En dag vil jeg have hævn.
Hold dig i gyderne med mig, så vil den dag måske komme.
Hvis alle oprørere er som ham, fejrer vi måske for tidligt.
Lad denne mands død tjene som bebuder -
- for den skæbne, der skal ramme Spartacus!
- Vel kæmpet, broder. - Sut pik, romerske lort.
Sku!
Deres største kriger tager eget liv af frygt for Cæsar!
Cæsar! Cæsar! Cæsar!
Cæsar! Cæsar! Cæsar! Cæsar!
- Vi klarer det ikke. - Kan du ride?
- Jeg har set andre gøre det. - Hold dig tæt bag mig.
Du der.
Heracleo fik kun en kvinde.
Hvor fik han den her fra?
Løb!
- Blæs alarm, uduelige tåber! - Rebellen flygter!
Hvorfor går vi ikke efter ham?
Skal Julius Cæsar selv dræbe hver eneste rebel?
Vi angriber ikke om natten.
I morgen er han og Spartacus borte med de andre, du tillod at undslippe.
Jeg tillod kun en illusion af håb.
Ved daggry marcherer mine legioner ansporet af frygt for decimering -
- og drømme om berømmelse efter festen til ære for dig.
Spartacus er ikke dum.
Tror du, han venter i sneen, til du kommer og dræber ham?
Det er præcis, hvad jeg tror.
- Vi kan ikke blive her. - Skal vi flyve herfra?
- Vi burde genindtage byen. - Byen er tabt.
Det er vi snart også, hvis vi ikke gør noget.
Ved guderne.
Og jeg troede, jeg var svær at få kål på.
Spartacus!
Du har en fange med.
Laeta er som dig og mig under republikkens hæl.
Hun kan overleve, hvis vi tager os af hendes sår.
Det er et mirakel, at nogen af os stadig lever.
Guderne må have besvaret nogens bønner ...
... for at forhindre vores død.
Den er snarere udskudt.
Hvordan er det muligt?
Intet er umuligt for republikkens rigeste mand.
Det var hans mål at fange os her.
Han marcherer fra byen med sin hær bag sig.
Når han kommer, følger døden i hans fodspor.
Tekster: Michael Asmussen www.sdimedia.com